Připraven?
Ano.
- Je to to, co si myslím? - Myslím, že ano.
- Jsi nervózní? - Snad je tam moje jméno správně.
- Chceš, abych tě s tím nechala o samotě? - Chci, abys byla právě tady.
A je to tady.
Tvoje dítě.
Vezmu to.
Amire.
Rahim Kahn?
Je to od tebe milé, že sis vzpomněl.
Chyběl jsi mi, Amire.
Rád tě zas slyším.
- Měl bys přijet domů. - Domů?
Nevím, jestli je na to vhodná doba.
Je to dost nevhodná doba, ale měl bys přijet.
Může být zas dobře, Amire.
Vezmi cívku a pevně to drž.
Dej mi ten provázek. Drž cívku pevně.
- Sundal jsem ho! - Vítězství!
Vítězství!
- Tudy! - Kam to jdeš?
Chyťte ho, letěl tímhle směrem!
Ztrácí se!
Věřte mi!
Co tady děláš?
Posaď se, Amire.
Ztrácíš tu čas.
Drak letěl na druhou stranu.
Poletí sem.
- Jak to víš? - Vím to.
Ale jak?
Lhal jsem ti někdy?
Jak to mám vědět?
Radši bych snědl hlínu.
To bys vážně udělal?
- Co jako? - Snědl bys hlínu, kdybych ti to řekl?
Kdybys to chtěl, tak ano.
Ale opravdu bys po mně chtěl takovou věc?
Zbláznil ses?
Víš přece, že ne.
Já vím.
Děkuji, pane Agha.
Chci, aby začali stavět zítra.
Tohle se mělo udělat už dávno.
Rozhodně, pane. A děkuji.
Kábulští sirotci na Vás nikdy nezapomenou.
Nějak se obávám, že zapomenou.
Víš...
...úředníci půlku peněz rozkradou.
Jen půlku?
Nějak zlenivěli.
Hej, pane Jaylawni. Vyčaruj mi vítr.
Mohl jsi ho porazit.
Já? Nesledoval jsi vzadu Omara? Ten nikdy neprohraje.
S tím správným drakem letos ten turnaj vyhraješ.
Vítězstvím Saurovy revoluce...
poprvé v historii této země...
byla politická suverenita a moc svěřena do rukou...
Demokratické strany Afghánského lidu.
Než se to zlepší, poteče tu krev.
To je téměř jisté.
Komunisté prý na univerzitách začali dělat výtržnosti.
Minulý týden ubodali jednoho studenta.
Jsem rád, že Amir je na tohle ještě malý.
Amir?
Věř mi, že on se do žádných rvaček nezaplete.
Někdy ho vídám, jak si hraje na ulici s kluky ze sousedství.
Strkají do něj, berou mu hračky...
ale Amri...se nikdy nebrání. Nikdy.
Není to násilník.
Víš, co dělá, když si ho ostatní děti dobírají?
Postaví se před ně Hassan a odežene je.
A když přijdou domů, řeknu mu...
Jak přišel Hassan k tomu škrábanci na tváři?
A on řekne: Spadl.
Něco tomu chlapci chybí.
Příteli...
...děti nejsou omalovánky.
Nemůžeš si je vymalovat svými oblíbenými barvami.
Není jako ty. Nikdy nebude jako ty.
Jen ho sleduj. Nakonec to s ním dopadne dobře.
Z kluka, který se nedokáže postavit sám za sebe...
...se stane muž, který se nedokáže postavit za nic.
Amire...
Můžu dál?
Chtěl jsem se rozloučit.
Zítra odjíždím do Pakistánu.
To je ale pěkný drak.
Hassan ho sundal.
Ten chlapec má talent.
Na čem pracuješ?
- Na příběhu. - Můžu si ho přečíst?
Není moc dobrý.
Ale i tak bych si ho hrozně rád přečetl.
Děkuji, Amire.
Přečtu si ho dnes večer.
On mě nenávidí.
Protože jsem ji zabil.
Mou matku.
Amire.
Takovou věc už nikdy neříkej.
- Ani na to nemysli. - Ale je to pravda.
Ne, Amire.
Narození bývá nebezpečné.
Nebezpečné pro matku...
...nebezpečné pro dítě.
Tvůj otec by pro tebe zemřel.
To přece víš.
Že ano?
- No tak, udělej to - Je to špatné, Amire.
Musíš se pořád chovat jak svatoušek?
- Jen jeden? - Jen jeden.
Člověk by řekl, že jednoho dne mu to dojde.
Dostáváš kapesné?
Jo, co takhle ještě jednou jít na Sedm statečných?
Podělíme se o vedení, kamaráde.
Jsem přítel Harryho Lucka. Řekl mi, že jsi na mizině.
Ne, tohle dělám, proto, že jsem výstřední milionář.
Mám práci pro šest mužů, hlídat jednu vesnici na jih od hranice.
- Kolik jich bude proti nám? - Třicet pušek.
Obdivuji, že si takhle představujete spravedlivou přesilu, pane.
Harry říkal, že jsi ve válce v Travis County čelil větší přesile.
- Kdo se ti líbí nejvíc? - Steve McQueen.
Mě se líbí Charles Bronson. Jednou možná pojedeme do Íránu.
- Proč? - Možná ho tam někde uvidíme.
Mohl bych od něj dostat autogram.
- Charles Bronson není Íránec. - Není?
Tak proč mluví Farsi s íránským přízvukem?
Kam jdete, buzíci?
Co si vy kluci myslíte:
Kdybych vám zaplatil, abyste byli mými kamarády...
Byli byste mými kamarády, nebo byste byli mými sluhy?
Assefe, kdybys nám zaplatil...
...stali by se z nás tví sluhové.
Takže bych řekl, že Amir nemá žádné přátele.
- My tě přece nijak neotravujeme. - To se pleteš.
Otravujete mě.
Afghanistán je zemí Paštunů.
My jsme praví Afghánci. Ne tihle ploskonosí Hazarové.
Jeho lidé zamořují naši vlast. Špiní naši krev.
Pokud idioti jako ty a tvůj otec, nevezmou tenhle problém na vědomí....
...tak se jich zbavíme.
Nech nás, prosím, být.
- Polož to, ty všivej Hazáre. - Nech nás na pokoji.
Možná sis nevšiml, že my jsme tři a vy jste jen dva.
A ty sis možná nevšiml, že jen já držím v ruce prak.
Zapomenem na to.
Vyřídíme si to s těma buzíkama pak.
- Co je to? - To ti tu nechal Rahim Kahn.
Líbilo se mu to.
- Co se mu líbilo? - Můj příběh.
Samozřejmě, že se mu to líbilo. Vyprávíš bezvadné příběhy.
- "Bravo!", napsal "Bravo!" - Bravo?
- Víš, co znamená bravo? - Ne.
To je italsky výborně.
O čem je ten příběh?
Je to o muži, který najde kouzelný pohár.
A zjistí, že když do něj ukápne slza, promění se tam v perlu.
A on je moc chudý...chápeš?
A na konci příběhu sedí na hromadě perel...
...a v ruce má zakrvácený nůž a v náručí svou mrtvou ženu.
- Takže ji zabil? - Ano, Hassane.
- Aby plakal a díky tomu zbohatl. - Ano, jsi dost bystrý.
- Co je? - Nic, Amire? Už jsi dosnídal?
Co je?
- No, můžu se tě zeptat na něco ohledně toho příběhu? - Jistě.
Proč musel ten muž zabít svou ženu?
Protože se z každé jeho slzy stala perla.
Ale proč nemohl třeba jen použít cibuli?
Mulláhové ze školy říkají, že pití je hřích.
Říkají, že pijáci zaplatí, až přijde den zúčtování.
Chceš vědět, co si tvůj otec myslí o hříchu? -Ano.
Tak ti to tedy povím.
Ale nejdřív musíš pochopit tohle a to hned teď:
Od těhle vousatých idiotů se nikdy nic pořádného nenaučíš.
Myslíš mulláhy?
Kašlu na plnovousy těch upjatejch vopičáků.
Jenom si žmoulají ty svoje korálky a recitují z knihy...
...která je napsaná v jazyce, kterému ani nerozumí.
Existuje jen jeden hřích. A to je krádež.
Všechny ostatní hříchy jsou jen různými variantami krádeže. Chápeš?
Ne, tati.
Když někoho zabiješ, ukradneš mu život.
Ukradneš jeho ženě právo na svého muže, jeho dětem právo na jejich otce.
Když lžeš, ukradneš jinému jeho právo znát pravdu.
Není podlejšího činu než je krádež.
Chápeš?
Ano, tati.
Dobře.
Z toho mluvení o hříchu mi nějak vyschlo v krku.
Jdi, volá tě.
Všechno nejlepší!
Je to z Ameriky.
Myslel jsem si, že jako můj bodyguard potřebuješ pořádnou zbraň.
Děkuju , Amire.
Pojď, půjdeme.
Co to znamená?
Amir a Hassan sultánové Kábulu.
Sultánové Kábulu?
Chceš přečíst příběh?
O Rostamovi a Sohrabovi.
Tenhle už ne. Četl jsem to ti ho snad padesátkrát.
Co třeba ten o Rudabehovi?
Je to přece tvoje kniha, Amire.
Tak dobře, O Rostamovi a Sohrabovi. Máš přece narozeniny.
Tvůj táta má nové auto?
Nejezdí tímhle autem v "Bulllittově případu"?
Steve McQueen.
Slyšel jsem, že tu má někdo narozeniny.
Tohle je tvůj den, Hassane. Proč si nesedneš dopředu?
Jsi připravený na svůj dárek k narozeninám?
- Je to obrázková knížka? - Něco lepšího!
- Nějaká zbraň na hraní? - Něco lepšího!
Strýčku Saifo!
Můj bratře! Dlouho jsme se neviděli.
Všichni v pořádku?
Má narozeniny. Může si vybrat draka, jakého jen chce.
Tady jsou. Vyber si.
Chci tohohle.
Tak si ho vezmeme.
Dobrá volba.
Tenkrát jsem měl prostě štěstí.
To nebylo štěstí, Amire. Jsi lepší než on.
Vím, že vyhraješ.
Věříš mi až moc.
Ali udělal květák, speciálně pro tebe.
Ano, vždy když přijdu, dělá květák.
Já vím, chodíš sem docela často.
Zítra je turnaj? Jste s Hassanem připraveni?
Trénovali jsme.
Vyprávěl jsem vám někdy o tom roce, kdy jsem vyhrál?
Jsem si jistý, že jsi o tom vyprávěl už každému v Kábulu.
Sundal jsem 14 draků.
- Myslím, že je to pořád rekord. - Ano, ano. Jez.
- Myslím, že dnes na tebe bude pan Agha velmi pyšný. - Myslíš?
Když Alláh dá.
Tady je teda lidí.
Nejsem si jistý, jestli je dnes nejlepší den na létání s drakem.
Proč? Vždyť je krásně.
My dva proti celému Kabulu.
Obdivuji, že si takhle představujete spravedlivou přesilu, pane.
Dáme se do létání.
Polož cívku! Vezmi ji!
Vem ho zespoda.
Dobře, jsem pod ním.
Sundali jsme ho!
Amire!
Jdi trochu doprava.
Sundali jsme ho!
- Mohli by zdolat i tvůj rekord. - Uvidíme.
Drž tu cívku rovně.
Sundej ho, Omare.
Sundal jsem ho!
Vítězství!
- Kolik jich sundal? - Napočítal jsem jich 12.
Myslím, že chce zlomit tátův rekord.
To nesmíme dopustit.
To je poslední, Omare.
Pusť provázek trochu dopředu!
Sejmi ho!
Už tam jsou jen tihle dva.
Bravo, Amire! Sundal jsi ho! Vyhráli jsme!
Amire, doběhnu ti pro toho modrého draka.
Hassane! A vrať se s ním!
Pro tebe třeba tisíckrát!
Co s tímhle mám jako dělat? To kvůli tobě mě sundali.
Neviděl jsi tudy jít jednoho Hazarského kluka? Měl červenou bundu.
Viděl jsem tudy utíkat kluka. Nesl s sebou draka.
- Nejspíš ho už chytli. - Kdo?
Ti velcí kluci, co ho honili.
Kde máš prak, Hazare?
Dneska se netváříš tak statečně.
Ale mám dnes náladu na to, abych ti odpustil. Co říkáte, hoši?
Je to velmi velkorysé.
Obzvlášť po tom, jak ošklivě ses minule choval.
Odpuštěno...hotovo.
Ale samozřejmě, nic není zadarmo.
Moje odpuštění tě bude něco málo stát.
Nic není zadarmo.
Máš štěstí, Hazare.
Protože dnes tě to bude stát ...jen toho draka.
- Férový obchod, co myslíte, hoši? - Víc než férový.
Amir vyhrál turnaj a já mu doběhl pro tohohle draka.
Je jeho.
Loajální Hazar. Loajální pes.
Než se kvůli němu obětuješ, přemýšlej o tomhle, Hazare:
Udělal by on pro tebe to samé?
Přemýšlel jsi někdy o tom...
...proč si s tebou hraje, jen když jste spolu sami?
Ptám se tě "proč", Hazare!
Protože pro něj jsi jen zvířátko na hraní.
Něco, s čím si může hrát, když se nudí.
Něco, co může nakopnout, když má vztek.
- Amir a já jsme přátelé. - Přátelé?
Ty hlupáku! Mám toho dost. Dej nám toho draka.
Poslední šance.
Jak chceš.
Nech si ho.
Aby ti připomínal to, co s tebou udělám.
Nic není zadarmo.
Je to jen syn sluhy.
- Já nevím, Assefe. Můj otec říká, že je to špatné. - Tvůj otec je komunista.
A není nic špatného na tom, dát tomuhle oslovi za vyučenou.
Držte ho.
Vypadneme odsud!
Kde jsi byl? Hledal jsem tě.
Pojďme. Pan Agha bude mít starost.
Dobrá práce.
Pojď sem.
Dobrá práce.
- Kde je Hassan? - Šel si lehnout.
Posledních pár týdnů se mu chce pořád spát.
Po práci se vždycky zahrabe pod deku.
Můžu se tě na něco zeptat?
Stalo se něco, Amire? Něco, co mi neřekl?
Jak to mám vědět? Možná je nemocný?
Lidé bývají nemocní...
Mulláhové chtějí vládnout našim duším...
...a komunisti zas říkají, že žádné duše nemáme.
Ale důležitější je, že hrají El Cida. Zítra bychom na něj mohli jít.
Řekneš Hassanovi, aby šel s námi?
Hassanovi není dobře.
Vážně? Co je s ním?
Asi je nastydlý nebo tak něco.
Ali říká, že pořád spí.
Už jste si spolu nehráli dva týdny. Co se stalo?
Nic. Je jen trochu nemocný.
Hassan nebývá nemocný.
Ať se děje cokoliv, měl bys s tím něco dělat, než bude pozdě.
Postarej se o to, aby se rány zahojily.
Čas to jenom zhorší.
Co to čteš?
Je to pro malé děti. Já jen..zkouším se to naučit.
Radši bych si poslechl jeden z tvých příběhů.
- S příběhy jsem skončil. - Proč?
Protože jsou hloupé.
Nemyslím si, že jsou hloupé. Moc se mi tvoje příběhy líbí.
Co bys dělal, kdybych tě tím trefil?
Co bys dělal?
Vrať mi to!
Jsi zbabělec.
Krev je dobrá pro stromy.
Pojď, oslavenče. Půjdeme dovnitř.
Ali, je všechno připravené?
Nebojte se, bude to brzy.
- Trochu dozadu! - Ano, jistě.
Uvažoval jsi někdy o novém služebnictvu?
Proč bych to dělal?
Takže asi ne. Jen jsem se ptal.
S Alim jsem vyrostl.
Můj otec ho vzal k sobě a měl ho rád jako vlastního syna.
Byl s mou rodinou 40 let. 40 zatracených let.
A ty myslíš, že ho jen tak vyhodím?
Nikdy jsem na tebe nevztáhl ruku,
ale jestli tohle ještě někdy řekneš...
Budu se za tebe stydět.
A Hassan...
Hassan nikam neodejde. Rozuměls?
Ptal jsem se, jestli jsi rozuměl!
Ano, tati.
Stydím se za tebe.
Massoude, jak se máš?
- Vítám vás. - Všechno nejlepší.
Vítejte.
- Ahoj Amire, všechno nejlepší! - Ahoj Amire, jak se máš?
Je to jen taková maličkost. Všechno nejlepší.
Hassan říkal, že tvůj výtisk byl už starý a chyběly v něm stránky.
Děkuji.
Všechno nejlepší, Amire.
Amire, všechno nejlepší!
- Pěkný oblek. -Skvělá party, Amire.
Nepoděkuješ, Assefovi?
Děkuji.
Prosím, dobře se bavte.
Neměl bys jít bavit hosty?
Nevěděl jsem, že piješ.
Zdá se, že piju.
Ale jen při vyjímečných příležitostech.
Víš, že mi můžeš říct cokoliv. Kdykoliv.
Já vím.
Tady, málem jsem zapomněl.
Na tvoje příběhy.
Pojď, zmeškáš večírek.
Neviděl jsi někde moje hodinky?
Myslíš ty, které jsem ti nedávno koupil?
Neříkej mi, že už jsi je ztratil.
Ne...určitě jsem je měl v pokoji.
Určitě se někde objeví.
Co se děje?
Až skončíte s prací, přijďte s Hassanem za mnou.
Ano, pane Agha.
Ukradl jsi Amirovy hodinky, Hassane?
Ano.
Odpouštím ti.
- Odejdeme, pane Agha. - Cože?
Nemůžeme tady už žít.
Ale já mu odpouštím. Copak jsi mě neslyšel, Ali?
Žít tady je pro nás teď už nemyslitelné, pane Agha.
Nezajímají mě nějaké hodinky. Nechápu, proč to děláte.
Promiňte, pane Agha, ale máme už zbaleno.
Už jsme se rozhodli.
Nestaral jsem se o vás? Nebyl jsem na vás hodný?
Aspoň mi řekněte proč?!
Zakazuji vám to udělat.
Slyšíte mě?
Zakazuji vám to!
Promiňte, ale nemůžete mi nic zakazovat, pane.
Už pro vás nepracujeme.
Sovětská invaze Prosinec 1979
Zbal se! Jen to nejnutnější. Pospěš si!
- Přijdou si pro mě. - To nemůžeme vědět.
Přečti si dějiny, příteli. Až to budeme vědět, tak bude pozdě.
Vím, jaký jsem. Vím, co říkám.
Každý v Kábulu mě slyšel, jak jsem proklínal komunisty.
Postaráš se mi o dům?
Vrátíme se, až Rusové odejdou.
- Co když neodejdou? - Každý odejde.
Tahle země se nedá obsadit.
A ty, můj příteli?
Kam půjdeš?
Nejdřív do Pákistánu. A pak tam, kde to bude pro chlapce nejbezpečnější.
Pašeráci chtějí za bezpečný převoz do Pákistánu 5000 na hlavu.
Šeky nejspíš neberou.
A co Mustang?
Chce půlhodiny vzadu v autě s tou ženou.
Cože? Ne.
Bratře.
Požádej prosím toho vojáka, aby prokázal nějaký soucit.
Třeba má také ženu.
To je jeho cena za průjezd.
Chci se toho muže na něco zeptat.
Zeptej se ho, jestli má nějaké svědomí.
Svědomí? Je válka, dědo, tak jaképak svědomí?
Říká, že ve válce není žádné svědomí.
Řekni mu, že se mýlí.
Ani ve válce nemusí chybět slušnost.
Co říkal?
Říká, že by ti rád prohnal kulku hlavou, stejně jako by si rád užil s ní.
Radši tisíc jeho kulek, než abych dovolil takové neslušné chování.
- Tati, prosím, on tě zastřelí. - To jsem tě nic nenaučil?
Řekni mu, ať mě radši zastřelí hned prvním výstřelem.
Protože jestli nepadnu, roztrhám ho na kousky.
Jste velice laskavý.
To nestojí za řeč.
Pojďte ven, dělejte, ven.
Pohyb, pohyb.
Proč jsi zastavil?
Nemůžeme vás v tomhle náklaďáku převézt přes hranici.
Nemáme dost peněz pro všechny Rusy.
- Takže co uděláme? - Vlezte si do tamtoho auta.
- Děláte si legraci?! - Vaše volba, pane Agha.
Vylezte tam, rychle.
Otočte se a slezte dolů.
Jsem u vás, jděte.
Vidíš to? Ano.
- Neboj se, jsem u tebe. - Nemůžu dýchat, tati.
Mysli na něco jiného. Mysli na básně.
O Rumim?
Nějaké ses naučil nazpamět, ne? Chtěl bych je slyšet.
Když usínáme, jsme Jeho ospalci.
A když se probouzíme, jsme v Jeho rukách.
Pokračuj.
Když pláčeme, jsme Jeho dešťovými mraky. A když se smějeme, jsme Jeho světlem.
Výborně.
Když se zlobíme a bojujeme, je to odrazem Jeho hněvu.
A když se usmíříme a odpustíme si, je to odrazem Jeho lásky.
Kdo jsme, v tomto složitém světě?
Vezmu si balíček tohohle.
To je vaše auto?
- Nádherné auto. - Díky.
Richard Hidalgo.
Aaron Hill.
Denise Hawkin.
Daimon Hooper.
Joan Quittaguawa.
- Dneska jsem velmi šťastný. - To je dobře.
Dnes budu pít se svým synem.
- Jak se máš, příteli? Dej si s námi drink. - Co si dáte?
- Skotskou. - Tři skotské, prosím.
- Ne, přestal jsem, díky. - Budweiser?
- Můj syn dokončil vysokou školu. - Byla to jen vyšší odborná.
A jednoho dne...doktor Amir.
- Víš, že chci psát. - Psát?
Nechci být doktor.
Ještě jednou, pane.
Takže on nechce být doktor a zachraňovat životy, on chce psát příběhy.
A kvůli penězům můžeš pracovat u mě na benzínce.
Dáme si tvůj diplom na zeď.
Mysli si, co chceš.
Nádherný šťouch. Viděls to?
Nalejte tam těm pánům, prosím.
Můj syn dnes dokončil vysokou.
Do hajzlu s Ruskem!
Přál bych si, aby tu s námi dnes byl Hassan.
Měl by z toho radost.
Šest dolarů.
Tohle je pan generál, Iqbal Taheri.
Byl jmenován generálem v Kábulu.
Takové vznešené představení.
- Salam, chlapče. - Salam, pane generále.
Amir bude velký spisovatel.
Když Bůh dá.
Budete psát o naší zemi? Třeba o historii?
Píšu beletrii.
Ah, vypravěč příběhů.
No, lidé potřebují příběhy, aby se občas pobavili.
- Tati, zapomněl sis čaj. - Jsi moc hodná, drahoušku.
Moje dcera, Soraja.
No, je čas jít. Hodně štěstí se psaním.
- Tak zatím. - Nashledanou.
Co je?
- Udělala na tebe dojem, co? - Tati, prosím...
- Co píšeš? - Příběh.
Napiš ho dobře.
Kolik?
- 160. - To není špatné.
- Dáš si kolu? - Jistě.
- Dej si pozor. - Na co?
Generál je Paštunem až do morku kostí. Je čestný a hrdý.
Jdu jen pro kolu.
Jenom mě nezahanbi. To je vše, co žádám.
- Je tu dnes pan generál? - Ano, šel tamhle.
- Řekneš mu, že jsem se tu stavil? - Řeknu.
A...jmenuju se Amir.
Kdybys to potřebovala vědět, abys mu řekla, že jsem se tu stavil.
- Už půjdu, promiň, že jsem tě vyrušil. - Ne, nevyrušil jsi mě.
Můžu se zeptat, co čteš?
Na větrné hůrce Emily Brontëová
Četl jsi to?
Je to smutný příběh.
Slyšela jsem, že píšeš.
Chtěla by sis přečíst některý z mých příběhů?
To bych ráda.
- Kolik to stojí? - Pět dolarů.
Dám vám tři.